Minnesplats för Koreakrigets själar
Vi kontaktar familjerna till dem vi identifierat. Vi ringer snart.
-Vem har Lee Jin-seoks fil? -Jag. Hurså?
Jag kollade listan över kvarlevor och foton.
-Han står inte som död eller saknad. -Inte som överlevande heller?
Lee Jin-seok...
Lista över överlevande. Lever han fortfarande?
Morfar! Arméhögkvarteret är i telefon!
-Hallå? -Jag arbetar vid krigsutgrävningarna.
Jag ringer för att bekräfta några uppgifter.
Är ni Lee Jin-seok som deltog vid slaget vid Dumillyong?
Ja, det stämmer.
Vi har identifierat kvarlevorna efter Lee Jin-seok.
Jaså? Men jag är Lee Jin-seok.
Kan det vara kvarlevorna efter min bror? Är det Lee Jin-tae?
Nej, det är helt säkert Lee Jin-seok.
Förlåt att jag störde.
Det är nog någon med samma namn.
Vad sa de? Gällde det din bror?
Jag trodde det eftersom de ringde från armén.
Får jag hjälpa dig i trädgården, morfar?
Kan du skjutsa mig?
Jag kan skjutsa honom.
Oroa dig inte, mamma.
-Mamma är orolig. Det är kallt där. -Jag ringer henne sen.
Du blev sjuk när du hade varit i Kina för att leta efter din bror.
Kan du gå och starta bilen?
Se till att du har legitimation med dig. Det är ett skyddsområde.
Ingen fara. Jag har legitimation så det räcker.
Tänker du ha dina gympaskor på dig? Jag kan putsa dina skor i stället.
Seoul, 1950.
Skoputsning!
-Skoputsning! -Skoputsning!
De som är i mitten kommer från Italien.
-De är jättefina. -Rena konstverken.
Höga klackar och fantastiska sömmar.
Jag tycker bättre om låga klackar.
-De verkar bekvämare. -Jaså?
-Du skulle kunna göra ännu bättre. -Det skulle bara ta några år.
Jag kommer att bli så stolt när du har en sån här affär.
-Varför köpte du den? -Jag tyckte att du skulle ha en.
-Du ser toppen ut. -Tack, brorsan.
Glass! Glass!
Vänta!
-Ge mig en som är riktigt kall. -Ska du inte ha två?
-Det räcker med en. -Okej. Här har du en riktigt kall.
-Varsågod. -Du har redan lagt ut för mycket.
-Ska inte du ha en? -Jag vill allt behålla mina tänder.
-Vad kostar den? -2 won. Ha en bra dag.
-Ta en tugga. Den smälter. -Nej.
Jin-tae! Spårvagnen!
-Vart ska ni? -Vi måste hem.
-Jag har gjort matteläxan. -Jag lär dig nåt nytt i morgon.
Vi ses!
Mamma!
-Är ni inte färdiga än? -Vad tror du? Vi har fullt upp.
-Jin-seok är också här. -Hej, Young-shin!
Sluta upp med det där. Jag kan lägga det i en skål.
Jag sa ju åt er att låta bli. Kom hit.
Sluta! Jag är ingen barnunge.
Hur står det till?
Var har du fått kornet ifrån?
Jag fick det för att jag lovade att gå på nåt möte.
Min namnteckning mot korn låter bra. Mor borde också ha gjort det.
-Ingenting är gratis. -Jag skulle döda för gratis mat.
Stäng nu. Pappa väntar.
Jin-seok var bäst i klassen på slutprovet, pappa.
Han kommer att förverkliga din dröm.
Hjälp honom att komma in på Seouls universitet nästa år.
Och se till att han får behålla hälsan. Han var så sjuk i våras.
Ja, men nu mår jag bra.
Mamma säger att du kan gå in.
Kommer du ihåg henne, pappa? Hon ska gifta sig med Jin-tae i höst.
Mamma oroar sig över att en så fin flicka gifter sig med en sån odåga.
Du hade blivit så stolt...
Ungarna är säkert hungriga nu, mamma.
Vi röjer av bordet, Jin-seok. - Gå och hjälp mamma.
Öppna grytan!
Nu igen.
Ta den här. Jag gjorde den av min kjol. Tappa inte bort den.
-Vad tyckte ni bäst om? -Köttet!
-Kakorna. -Frukten.
Kan vi inte gå och bada i ån?
Nej, det är för sent. Vi måste gå hem.
Men det är söndag i morgon, så vi behöver inte gå till skolan.
Det är för varmt för att gå och lägga sig.
-Nej... -Snälla, snälla...
Ni ser så lycklig ut.
Jag önskar att alla dagar var så här. Varken mer eller mindre.
Jag vet. Jin-tae är lite burdus. Men han har ett gott hjärta.
Det är ingen fara. Det är inte kallt. Ska jag visa er?
Varför ska du ändra klackarna? De höga är jättefina.
De är jättefina. Tänker du sälja dem?
Vill du köpa dem?
Om priset är bra, så.
Du har aldrig råd med såna skor.
Varför stavas det här uttalet annorlunda?
-Du ska inte fråga mig om sånt. -Kan du inte sånt man lär sig i tvåan?
-Håll tyst och hämta fler skor. -Ja, jag ska.
-Tänker du lära mig matte i dag? -Ska du inte vara på biblioteket?
Har ni inte hört vad som har hänt?
Ett krig har brutit ut.
Alla soldater som har permission ska inställa sig omedelbart.
I morse anföll Nordkoreas marionettregering Sydkorea-
-men våra modiga trupper tvingar dem tillbaka.
Medborgare får inte låta sig luras-
-av ogrundad propaganda från norr.
-Vad är allt det där? Ska vi flytta? -Vi måste bära det.
Bara mat och kläder. Morbrors hus är för långt bort. Låt det vara.
-Nej! Jag kan bära det. -Vi kan inte ta med allt det här.
-Jag kan bära det! Jag kan bära allt! -Var inte dum.
-Jag sa att jag skulle bära det. -Vi kommer snart tillbaka.
Hur kan du veta det? Ingen vet vad som kommer att hända.
Nu när ståndet börjar gå bra och allt.
Nån kommer att ta det medan vi är borta.
Hur ska det gå med kimchi-grytorna jag grävde ned? Och grönsakslandet?
De klarar sig tills vi kommer tillbaka.
-Tänk om du blir inkallad. -Bara om de vill ha stövlarna putsade.
Vi måste skynda oss. Snart är vägarna fulla av flyktingar.
Skynda dig, Young-ja.
Mor!
-Mamma säger att vi måste hålla ihop. -Young-min kan sitta här.
Håll i ordentligt.
-Vi kommer snart tillbaka. -Skynda dig, Jin-seok!
-Håll varandra i händerna! -Young-ja!
Taegu, juli 1950.
Vad fan står tåget bara där för?
Jag har ju sagt att det inte finns några tåg för civila.
-Ursäkta. Var hittar jag ett apotek? -Jag vet inte.
Låt oss åka till fronten och förgöra kommunisterna!
Vi måste skydda vårt land!
-Det går inte att åka tåg. -Det där borta, då?
-Det ska till fronten. Är Jin-tae här? -Inte än.
Jin-tae kommer snart tillbaka med medicin.
Det här är ett officiellt ärende.
Alla män mellan arton och trettio måste kliva fram.
Alla män mellan arton och trettio! Kom fram hit!
Vad är det som händer?
-När är du född? -1921.
Alla män mellan arton och trettio, kliv fram.
-Hur gammal är du? -Arton.
-Kom med oss. -Vad är det som pågår?
Du behöver inte göra som de säger.
Det är ingen fara. De vill nog bara ställa några frågor.
Kom igen, nu går vi.
Det är ingen fara. Jag är fortfarande bara student.
-Nej, Jin-seok! -Du får inte gå!
Oroa er inte. Det ordnar sig.
-Ge det till Young-min. Vad har hänt? -Jin-seok...
Soldaterna tog honom och alla andra unga män.
Här kommer vi, vi kommer att kämpa och vi kommer att vinna!
Vi var tappra studenter Nu är vi tappra soldater
Vi älskar vårt land Därför kommer vi att kämpa
-Vart ska du ta vägen? -Jag letar efter min bror.
Du får inte komma in här. Du måste kliva av.
-Jin-seok! -Storebror!
Kom nu. Det här tåget går inte till morbrors hus.
Tåget går snart. Sitt ner.
Min bror har tagit fel tåg. Vi ska kliva av.
-Sitt ner. -Det måste vara ett misstag.
Vi är flyktingar, inte soldater.
-Nu har du också blivit inkallad. -Och vem ska se efter min mor? Du?
-Sitt ner! Det är en order. -Soldater lyder order. Vi ska kliva av.
Sitt ner, sa jag!
Det måste vara ett misstag. Varför kan ni inte fatta...
Gå av, Jin-seok! Nu!
Min bror har problem med hjärtat. Han kan inte ens springa.
I krig räknas bara de utan armar och ben som patienter.
Mamma!
-Mamma! Young-shin! -Jin-seok! Jin-tae!
Ta er till morbrors hus. Vi ses där sen. Jag ska ta hand om Jin-seok.
-Vad har du gjort i ansiktet? -Ta hand om mamma.
Oroa er inte för oss. Ta hand om er!
Ni måste komma tillbaka.
Hjälp mig.
Jävla kommunister...
-Kim Ki-tae? -Här!
-Lee Jin-seok? -Det är jag.
-Ursäkta. Får jag tala med er? -Sätt i gång.
Det här är min lillebror. Låt oss få vara tillsammans.
Han är bara student och vet inget om krig.
Låt gå.
Det här är Naktong-floden och det är vår sista försvarslinje.
Tar de den blir nästa mål Pusan, och då har vi bara havet bakom oss.
Om ni ger upp kommer jag att döda er själv.
Det är här vi kommer att överleva eller dö.
Skriv era testamenten. Skriv upp vad ni lämnar efter er. Uppfattat?
Givakt!
Förbannade snorvalp. Vad vet han om död och testamenten?
-Vi borde kanske hälsa. Young-man. -Lee Jin-tae.
Är ni två släkt?
-Han är min storebror. -Är ni bröder? Satan, också.
Jag trodde att de bara fick ta en per familj?
Vem ska nu föra släktnamnet vidare? Ska landet göra det?
Vilka jävlar! Släng testamentet! Släng det.
Man vet aldrig när man får mat nästa gång.
Ät upp skiten. Ni kan kalla mig farbror Yang.
Han är äldst i plutonen. Han säger att han kan spå, men han har alltid fel.
Välkomna. Ta aldrig av er hjälmen.
Många får huvudet bortskjutet när de sover.
Jag är sergeant Lee. Jag hatar allt rött. Särskilt de röda.
Jag heter Tae-soo. Jag flydde från norr, men jag är inte kommunist.
Jag heter Seung-chul. Jag var student, men jag anmälde mig frivilligt.
-Ska du inte hälsa, menige Jo? -Vadå för? Vi är snart döda ändå.
Jag heter Young-goo. Kalla mig radiokillen.
Jag heter Kim Cheol-soo, kalla mig Ban.
Hur ska jag kunna slåss om jag bara får sån här skitmat?
Får man varken vatten eller soppa? Och det är så jävla lite.
Vill du inte ha det? Ge det till mig.
Ät upp.
Jin-seok!
Stanna här.
Jag sa ju åt dig att stanna där.
Jin-seok!
Håll ut, Jin-seok! Det är din storebror!
Fortsätt andas! Du måste!
Andas! Andas! Du måste!
Andas ut.
Mera, mera. Andas in.
Andas djupt, Jin-seok. Du kommer att klara dig.
Ni måste skicka min bror till sjukhus.
Jag kan spränga deras stridsvagnar och ta hit deras officerare.
Jag kan till och med ta en bomb till fiendelägret.
En har epilepsi. En annan har tuberkulos.
En i tredje plutonen har reumatism, en har hjärtfel. En till med tuberkulos.
Vill du veta mer? Ska jag skicka i väg alla? Vem ska då slåss?
På ett slagfält kan en frisk bli invalid på ett ögonblick, allt kan hända.
Gör du det du har sagt kan jag till och med skicka hem din bror.
Jag skulle göra vad som helst.
Så ska det låta. Med en sån kämpaglöd ska du slåss för ditt land.
Du måste göra nåt för ditt fosterland innan du ber om nåt.
Bara så att du vet, så har det gjorts förut.
En far såg till att hans son blev hemskickad.
Vill du veta hur?
Testamenten är för såna som ska dö.
Du måste vara stark.
Jag önskar att allt det här var en dröm.
Jag vill vakna i mitt rum.
Jag skulle berätta om det vid frukostbordet.
Jag skulle säga att jag hade haft en underlig dröm.
Sen skulle jag gå till skolan-
-och du och mamma skulle gå till arbetet.
Oroa dig inte. Det kommer att ordna sig.
Brådskande samtal från ledningen!
Andra och tredje gruppen har förlorat sina ställningar.
-Väck alla! -Uppfattat.
Upp mer er!
Område 721 och 734 har tagits av fienden.
Dessutom har vår försörjningslinje skurits av.
Det betyder att vi är isolerade.
Ta bort alla stenar. De blir splitter direkt.
Område 731 och 732 är borta. Sen är det vår tur.
De jävlarna kommer att slå ner oss som hundar.
Det blir ingen kvar som kan begrava oss.
Låt kommunisterna komma, bara. Jag ska döda dem allihop.
Lystring! Sergeant Huh, Koh Yong-man, Lim Tae-soo, Yang, Jang-
-och Lee Seung-chul. Beväpna er och följ med mig.
Vi ska placera minor längs försvarslinjen.
-Det är ju rakt under näsorna på dem. -Än sen?
-Måste jag följa med? -Jag går också.
Jin-tae går i stället för Yong-man. Ni andra - återgå!
Det ska bli!
Jag får alltid skitjobben.
Kommunisterna kommer när som helst.
De slaktar soldaters och polisers hela familjer.
Det är därför vi måste vinna kriget.
Förlorar vi dödar kommunisterna oss. Vi måste vinna för att leva.
-Hur ska vi vinna? Ska vi äta lera? -Återgå till arbetet.
Ta skydd!
Yang och jag hämtar honom. Täck oss!
Tillbaka!
-Det är bara några kvar! -Nej! Till reträtt! Nu!
Han träffades i magen och klev på en mina.
Håll fast honom!
-Han måste till sjukhus! -Det går aldrig. Sy ihop honom!
-Skynda på! -Sy ihop honom annars dör han!
Allt väl?
Lee Jin-tae...
Om du gör om det där, så dödar jag dig.
En minut till så hade han varit död. Fattar du?
Varför följde du med på uppdraget?
Du stod inte med på listan, men du följde med frivilligt.
Jag fattar inte varför du gjorde det.
-Det var mitt beslut. -Tänk om det hade varit du.
Lova mig att du aldrig gör om det. Lova!
Jag lovar.
Jag vill bara ha lite vatten.
Varför i helvete spelar de den där musiken?
De vet att vi är isolerade. De vill driva oss till vansinne.
Kommer ni ihåg glassen? Vad god den var.
Hemma kunde man äta den tills tänderna domnade.
Jag undrar vad mamma och Young-shin gör.
Jag slår vad om...
...att mamma oroar sig jättemycket för oss.
-Morbror tar väl hand om dem. -Jag saknar dem alla.
Young-guk, Young-ja, Young-min...
Jag borde ha släppt loss hunden.
-Vad är det, Seung-chul? -Lägg ner honom.
Farbror Yang... Jag har ont i magen.
Oroa dig inte. Du kommer att bli bra.
Var är mitt ben?
Och du ska kallas läkare! Ser du inte larverna?!
Vad är det här? Mat?
Det var på tiden! Ge oss mera!
Sluta, era jävlar! Ni spränger mina öron!
Vill ni ge upp Naktong-floden?
Seung-chul... Lägg ner det.
Varför kunde du inte vänta lite till?
Utgå. Gå tillbaka till skyttegravarna.
-Ska vi dö här som hundar? -Dö av svält eller skjutas till döds.
-Vem har sagt att vi kommer att dö? -Vi har inte fått mat på evigheter.
-Vi kommer att dö en ärofull död. -Soldater är också människor.
-Det är inte ärofullt att svälta ihjäl. -Tyst!
Du skulle gå över till deras sida för en brödbit.
-Hellre det än att svälta ihjäl. -Jag dödar dig innan du kommer dit.
Det är bättre att ge upp än att svälta ihjäl som djur!
Vem bryr sig om vilka som vinner?
-Ska vi döda varandra för en ideologi? -Är du färdig?
Det här är en helt annan sak än vår kamp mot Japan.
Jävla hund!
Det räcker!
-Kommunisterna dödade hans familj. -Men jag gjorde det inte.
Det här är ingen cirkus! Gå tillbaka till skyttegraven!
Så det var allt?
-Vi går till anfall. -Vi orkar knappt lyfta våra gevär.
Snart äter vi våra döda, eller överlämnar oss till kommunisterna.
De räknar inte med att vi ska gå till anfall.
Vi har väl inget att förlora? Vi går in och gör slut på dem.
-Jag vill kämpa! -Jag med!
-Räkna med mig!
Jag vill kämpa.
Minsta misstag kan innebära döden.
Löjtnant! Låt oss dö tillsammans!
Jag förstå inte varför jag inte får följa med på uppdraget.
-Du är inte kvalificerad. -Det är jag visst. Låt mig följa med.
-Det är för sent. -Jag ber er. Jag vill också kämpa.
Din bror bad mig låta dig slippa, och nu vill du vara med.
Varför vill du riskera livet?
-Vill du också ha medalj? -Vadå för medalj?
Anfall!
Snälla, döda mig inte.
Jag är bara femton. Jag har nyss blivit inkallad. Snälla...
Jin-tae! Vart ska du?
Om de tar bunkern är det ute med oss.
Hur kunde de utsvultna satarna gå till anfall?
Du kan vara glad att du lever.
Storebror!
Är allt bra med dig? Bra. Kom så hämtar vi lite vatten.
Storebror...
Varför anmäler du dig frivilligt till vartenda uppdrag?
För en medaljs skull...
Vill du att jag ska skickas hem?
Vad i helvete håller du på med? Tror du att du är skottsäker?
Jag ser nån dö varje sekund! Är du galen?
Tänk om du får en medalj. Tror du att jag vill åka hem om du är död?
Hur ska jag kunna se mamma och Young-shin i ögonen?
-Du är fortfarande ung och sjuk. -Jag är soldat nu.
Be dem inte att låta mig slippa. Vi ska leva och dö tillsammans.
Om du gör om det kommer jag aldrig att förlåta dig.
Missförstå mig inte, men vi vet inte vem som dör härnäst.
Om jag stannar kvar och klarar mig, så stannar jag.
-Du måste förstå. -Aldrig! Vill du att jag ska se dig dö?
Jag dör inte förrän jag sett till att du kommit hem.
-Kom nu. -Storebror!
Vet du, jag vill att vi båda ska klara oss.
Men om bara en av oss ska åka, så vill jag att det är du.
Hur känns det?
Ni har gjort ett utmärkt jobb.
Bortsett från vår seger, så har jag flera goda nyheter.
USA:s marinkår har landstigit vid Inchon.
Vi rycker fram när de gör sitt andra anfall mot Inchon.
Din tapperhet visar hur männen i bataljonen är.
Hissa den här flaggan på Baekdu, vid den kinesiska gränsen.
Sergeant Lee Jin-tae!
Rör er inte, så ska vi ta bilder.
Varför kämpar två bröder tillsammans?
Vi hade inget annat val än att anmäla oss som frivilliga...
...för att skydda vårt land mot fara.
Vi hörde att ni gjorde ett fint jobb vid Nangtok.
Finns det nåt annat skäl till ert hjältemod?
Jag är soldat...
...för att min familj ska slippa leva under kommunisternas förtryck.
Jag skicka ett brev till de där hemma. Vad ska jag skriva åt dig?
-Vi måste skicka det med en ortsbo. -Måste jag göra det nu?
-Senare. Jag ska till mottagningen. -Vi måste be nån på gatan.
Skriv nåt åt mig. Vi ses!
Ge mig några ägg! - Skärp dig!
Ge hit ett ägg!
Är det nån här som kommer från Manridong?
Nån som bor i Manridong?
Jag minns inte när jag åt sånt här senast.
Bara grönsaker! Var är mitt ägg?
Vet du om Jin-tae verkligen kommer att vara med på tv?
Du såg ju alla amerikanska generaler, och alla kamerablixtar.
Så blir det för sergeant Lee nu. Och han är första gruppens chef.
Han talade bra: "För familjerna som förtrycks av de röda..."
Är du avundsjuk? Döda några kommunister, då.
Han har verkligen ett ansikte som gjort för tv.
Vad vet du om att göra sig bra på bild?
Han är ingenting mot det här.
Jäklar! Vilken snygging!
Hur kunde du få en sån fru?
Ni skulle titta på min son, inte på min fru!
Min son kommer att bli general, precis som MacArthur.
När är det här jävla kriget slut? Jag trodde att det skulle ta en vecka.
När du kommer hem ska du fortsätta gå i skolan.
-Det blir snart, nu när USAär med. -Visst.
Ditt hem är väl nära?
Om din mamma är tillbaka i Seoul letar hon nog efter er.
Ta så många ni vill ha!
-Grattis. -Tack.
Jin-seok. Vet du vad det här är?
Det är chokladen som du så gärna ville ha.
Säg bara till om du vill ha mer.
Jag behöver bara be om det, så ger de mig mera.
Ja, jag har druckit lite.
Oroa dig inte. Snart är du hemma.
Om några dagar ska jag hissa flaggan på Baekdus topp.
Du borde sova.
Från och med i morgon blir det tufft.
-Skickade du brevet? -Jag bad nån att göra det.
Jag tror inte att de har kommit tillbaka till Seoul.
Det blir kallt i natt. Akta så att du inte blir förkyld.
I dag kändes du som en främling.
Jag har tänkt mycket i dag.
Jag vill be dig om en sak.
Snälla, glöm bort det där med medaljen. Det är inte värt det.
Du är min ende bror.
Vi måste komma hem levande båda två.
Jag kommer ihåg när pappa dog när jag var sju-
-och mamma blev så chockad att hon slutade prata.
Du hjälpte mig igenom det.
Och efter i morgon...
Du skulle gifta dig med Young-shin...
Jag hoppas att du tänker på Young-shin...
...Young-guk, Young-ja och Young-min, inte bara på mig.
Pyongyang, Nordkorea. Oktober 1950.
Kommunistjävlarna slår tillbaka hårt. Var är deras kapten?
Täck mig!
-Det är fler där uppe. -Jag såg dem.
-Täck mig. -Det är för farligt.
Ta skydd!
-Vad är det? -Följ med mig.
-Deras kapten flyr. -Tredje plutonen tar hand om det.
-Det är tredje plutonens uppgift. -Det är en order!
Gå inte.
Skit också!
Sergeant Lee!
Jävla hund!
-Rör dig inte! -Skjut mig!
-Jag säger ingenting! -Upp med dig!
Håll ut, Yong-man.
Kommer jag att dö?
Sjukvårdare!
Ge inte upp, Yong-man. Du får inte ge upp.
Det är han som är kapten!
Jag fick honom!
-Håll ut, Yong-man. -Kom igen.
Givakt. Honnör.
Vi fortsätter över Aprok-floden vid kinesiska gränsen.
Jag hoppas att ni alla kommer fram levande. Nu går vi.
Vad är det?
Medaljen... För vems skull gör du det här egentligen?
Du älskar att vara hjälte, eller hur? Befordringar, fester och intervjuer.
Vem vet? Du kanske blir bataljonschef en dag.
Kom bara ihåg en sak.
Yong-mans son, Min-seok, kommer att växa upp utan sin far-
-och han kommer alltid att hata dig.
-Sluta. -Om du hade lyssnat på mig...
...så hade han inte varit död!
Vet du varför han dog? Vet du vad du gjorde när han dog?
Vad är det för mening med en medalj när folk måste dö för den?
Inte ett ord till.
Vad i...
Kommunisterna har slaktat alla i byn. Kom.
Rapportera till högkvarteret.
Nu tar vi hand om kropparna!
Snälla, hjälp mig att hitta min mamma.
Gråt inte. Jag ska hjälpa dig.
Sjukvårdare!
De har till och med försåtminerat!
Döda varenda en!
Jävla kommunist!
Dö!
Förbannade imperialistlakej!
Snälla, döda mig inte! Döda mig inte!
Ställ er mot väggen!
-Du där! -Jag ger upp.
-Hur många finns där inne? -Fem.
De kommer ut. Döda oss inte.
-Ni dödade dem, eller hur? -De var döda när vi kom.
-Ljuger du, så dödar jag dig. -Skjut inte.
-Dödade ni dem? -Skjut inte!
-Yong-seok! -Jin-seok!
-Vad har hänt? -De dödade mig om jag inte gick med.
Det är över nu. Gråt inte.
Drick.
Ska jag rapportera det här?
Jin-tae!
Rapportera att fienden dödades i strid. Vi kan inte släpa med oss dem.
Det är Yong-seok. Han var som din egen bror.
Jag ser bara en kommunist.
Det är ju jag, din vän Yong-seok.
Den som slaktar vårt folk är inte min vän.
-Vi är inte kommunister! -Han tvingades att följa med!
-Var det ni som dödade dem? -Nej, jag lovar!
-Han sa att han inte gjort det. -Jag litar inte på kommunister.
-Snälla, döda mig inte! -Släpp mig!
-Ditt svin! -Döda mig inte!
Om du gör det ska jag rapportera att du skjutit obeväpnade soldater.
Du är inte bättre än kommunister som dödar civila.
Ni är galna. De är fångar.
Du såg vad de hade gjort. De är djur.
-Dödar vi dem är vi också djur. -De började kriget.
Vi är precis som de, varken bättre eller sämre.
Döda dem, då. Skjut!
Vad väntar ni på? Skjut!
Ni har visst tur i dag.
Hyesanjin, norra Nordkorea. November, 1950.
-Yong-seok. -Jin-seok.
Ta det här.
Ta lite, grabbar.
-Hur är det? -Jag mår bra.
Ta den tid du behöver.
Jag skickade en rapport om dig till regementskontoret i dag.
Jin-tae... Han är inte som förr. Han är så förändrad.
lnnan jag reste träffade jag er mamma och Young-shin.
Är det sant? Hur är det med dem? När kom de tillbaka?
Efter det hade ni blivit inkallade.
Hon ville vara hemma om ni skulle komma tillbaka.
Hon frågade alla om er.
När hon såg mig, grät hon. Jag påminde henne om er.
-Och nudelståndet? -Ärligt talat... Hon mår inte så bra.
Vad är det som är fel? Är hon allvarligt sjuk?
Jag vet inte riktigt. Hon har svårt att röra sig.
Det var jobbigt för Young-shin att ta hand om alla.
Kommunisterna lät henne inte ha ståndet.
Hon går på politiska möten hela tiden. Det är det enda sättet att få mat.
Du ska inte oroa dig. Det kanske blir bättre.
Jag saknar din mammas nudlar.
Förloraren får ingen mat på två dagar.
Slåss ordentligt!
Är två dagar inte illa nog? Vill ni ha fem?
Är ni inte hungriga?
Låtsas att han är ett sydkoreanskt svin.
Vem ska vara den förbannade sydkoreanen?
-Det kan du vara! -Du slipper.
Du slipper. - Nu är det bara du och jag.
Slåss, annars svälter du ihjäl.
-Sluta! -Kom igen, din jävel!
Kom igen.
Så ska det se ut.
Än är det inte över.
Vi slåss tills en av oss ligger kvar.
-Du slår ihjäl honom! -Släpp mig!
Om nån försöker hindra mig, så slår jag ihjäl honom.
Upp med dig, annars svälter du ihjäl.
Slåss, annars dör du!
Slåss, din jävel!
Många av våra tappra soldater har givit sitt liv för fosterlandet-
-och den efterlängtade segern är nu nära.
-Sitt still! -Det gör ju ont.
När ska vi få åka hem?
General MacArthur har beordrat FN-styrkorna att gå norrut.
Vi har segrat!
Seger!
Nu spöar vi dem!
Det verkar som om kriget snart är över.
-Tro inget. Kineserna stöttar nord. -Det är bara kommunistpropaganda.
Vad säger du, farbror Yang?
Solfläcken och Stora björnen lyser inte lika starkt längre...
Vi är hemma igen till nyår!
-Är du säker den här gången? -Vad i helvete...?
Ja, ja, jag tror dig.
Jin-tae! Grattis!
Han har tilldelats tapperhetsmedaljen!
Jag trodde att du skulle få den.
Du fick den för att du tog kaptenen levande.
-Vad är en tapperhetsmedalj? -ldiot!
Bara det är "tapperhet" med, så är det en fin medalj.
I morgon kommer befälhavaren själv för att överlämna den.
Ge honom en varm applåd.
Nu kan du vara soldat för evigt!
Jin-seok!
-Vi måste prata. -Låt det gå fort. Jag har vakten.
Snart kan du åka hem och gå i skolan. Du har missat mycket.
Det är du som borde åka hem. Du är ju sjuk. Jag åker inte hem.
-Du ska göra som jag säger. -Jag vill inte ha nåt av dig.
Vad är det med dig?
Jag fick slita för den där medaljen. Det är en chans för oss båda.
För dig, kanske. Inte för mig.
-Tänker du på vad medaljen står för? -Jag ville bara skicka hem dig.
Den medaljen kostade Yong-man livet. Jag åker inte.
-Du måste gå på universitetet. -Varför? Jag hatar allt du står för.
-Du bestämmer inte över mig. -Menar du verkligen det?
Jag fattar mina egna beslut. Tala inte om för mig vad jag ska göra.
-Vill du att nån av oss ska dö? -Då kan du åka hem.
-Vad riskerade jag då mitt liv för? -Jag bad dig aldrig om det!
Jag vill att du ska komma hem ordentligt.
Jag vill också åka hem, ska du veta.
Men vår familj har satt sitt hopp till dig.
Jag ångrar inte att jag slutade skolan för att putsa skor för din skull.
Mamma slet gärna för din skull. Vet du vad vi har offrat?
Jag vet allt. Varför är jag den ende du bryr dig om?
Om du hade tänkt på Young-shin och Yong-man, så hade du låtit bli.
Jag bryr mig inte om vad du tycker, bara du åker hem.
Staben evakueras först. Ta med hemligstämplade papper, bränn resten.
Ett telegram till. "Dra er tillbaka till andra mötesplatsen."
12., 13., 25. regementet och USA:s trupper har redan slagit till reträtt.
Hur många kinesiska trupper sätts in?
Bara för Wonsans del, minst 100 000.
Skynda er! De rycker närmare!
Vad gör ni, sergeant Lee?
Helvete, också! Allt gick ju så bra.
Nu kommer vi aldrig hem före nyår.
Ska vi bara åka? Idiotiskt! Borde vi inte dö här?
Vi borde slåss i stället.
Sluta tjafsa! Skynda er på!
Jag ville tro på ditt skitsnack, men se hur det gick.
Få i ordning jeepen!
Hur länge ska vi bära dem?
Rör dig inte!
Ta honom!
-Sergeant Huh! -Jag klarar mig. Slå till reträtt.
Sjukvårdare!
De jävlarna.
Var är min arm?
Tillbaka, annars dödar jag honom!
Döda honom!
Tillbaka, tillbaka...
Skjut dem!
Släpp honom.
Kommer ni närmare, så dör han.
Nej!
Yong-seok! Yong-seok!
Är du galen?
Hur kunde du?
Din jävel!
Sluta!
Få honom att komma tillbaka! Du är en mördare!
Din jävel!
Vad fan håller ni på med?
Sluta, ni två!
Vi måste härifrån.
Varför har vi slagit till reträtt utan att slåss?
Jangdan, nära 38:e breddgraden. December 1950.
"Ni tilldelas tapperhetsmedaljen för er insats i Pyongyang"-
-"och för att ni i många strider visat prov på mod"-
-"utöver det som plikten kräver. President Rhee Syngman."
-Sergeant Lee Jin-tae! -Gratulerar! Du fick den till slut.
Det borde har varit en ceremoni, jag beklagar.
Första bataljonen fortsätter till tredje mötesplatsen.
Andra, tredje och fjärde bataljonen ska till femte mötesplatsen.
Ni ska vara på plats klockan 18.00 i morgon.
Alla styrkor kommer att omorganiseras där. Utgå.
Vi ses vid tredje mötesplatsen.
Får jag tala med er? Det gäller min bror.
Jag ska lägga in en förfrågan hos divisionschefen.
Tack.
-Jag är rädd att vi ska mot Seoul. -Jag är rädd att vi ska mot Nakdong.
-Vet ni var Jin-seok är? -Han gick för en stund sen.
-Ensam? -Han skulle hälsa på er mor.
Hon är visst sjuk.
Kör!
Mamma!
Jin-seok!
Young-shin.
Tack och lov att du lever. Det är väl inte en dröm?
Jag mötte Yong-seok. Han sa att mamma var sjuk.
Hon mår mycket bättre nu. Hon kan arbeta igen.
Hur är det med Jin-tae? Varför är han inte här?
Han mår bra. Han är väldigt upptagen just nu.
Det är bra. Mor är så orolig.
-Är du Kim Young-shin? -Ja, men...?
-Följ med. Du ska förhöras. -Varför då?
-Vad? -Vilka är ni?
-Tala om vad det rör sig om. -Undan.
-Stopp! -Skjut om du vågar!
Sätt henne på flaket. Ta med den här jäveln också.
Gå hem, Young-guk! Följ inte efter mig!
Ut med dig!
-Vad är det här för ställe? -Det är här vi förhör kommunister.
-Ni begår ett misstag. -Vi får väl se. ln med dig.
Lee Jung-ja, Jung Kook-sup och Kim Young-shin.
Lägg an!
Försök inte ens. Nu ska vi inte göra nån illa.
-Upp med dig, Young-shin. -Jin-tae...
Var är Jin-seok?
-Han fördes till den stora byggnaden. -Vad är det som pågår här?
De sa att jag skulle förhöras och förde mig hit.
Vi avrättar kommunister lagenligt.
Jag bryr mig inte om vad ni gör, hon följer med mig.
-Då är du också kommunist. -Knappast.
Kim Young-shin gick med i kommunistpartiet den 23 juni.
Vi har hennes underskrift.
Jag gjorde det för att få mat. Jag visste inte vad det var.
Hon arbetade för partiet 35 gånger och deltog i otaliga möten.
Vi svalt! Jag måste skaffa mat på nåt sätt.
Sydkoreas regering gav oss ingenting!
Håll tyst. - Kliv undan.
-Var inte dum. -Du ska också dö.
-Om ni rör henne så dör ni allihop. -Det är sista varningen. Kliv undan.
Stå still!
-Annars dödar jag er. -Vet du vad håller på med?
Jag hindrar er från att skjuta oskyldiga civila. - Ta henne härifrån.
Ska du rädda en hora? Hon har legat med varenda nordkoreansk officer.
-Håll käft! Jag skjuter skallen av dig. -Det är därför hon inte har flytt.
-Det är inte sant. -Försök inte förneka det.
-Det är lögn! -Gå! nu!
Jag varnar er för sista gången. Tar ni henne är ni också kommunister.
Du måste tro mig, Jin-tae.
Stick, för helvete!
Håll ut.
Håll ut, Young-shin.
Du har kvar näsduken...
Du anar inte hur mycket jag har saknat dig.
Jag har aldrig gjort nåt skamligt. Du måste tro mig.
Young-shin...
Jag kan inte...
...dö nu.
Hur kan jag...
...dö nu?
Young-shin...
Young-shin!
Varför ifrågasatte du henne?
Du vet att du mördade henne.
Du dödade henne, din mördare.
Du är galen...
Sköt du medlemmar ur antikommunistiska federationen?
Tapperhetsmedaljen ger dig inte rätt att bara skjuta folk.
Hur ska vi kunna utkämpa ett krig om folk som du klantar till det?
-Får du tag i högkvarteret? -Jag försöker fortfarande.
Hur ska vi kunna hålla stånd i 72 timmar med såna nollor?
Skicka hem min bror.
Min förre befälhavare lovade mig det.
Vad är det för skitsnack?
Ska din bror skickas hem bara för att du har fått en medalj?
-Du behöver bara rapportera det. -Jag tror inte mina öron.
Jag skiter i vad han kan ha lovat!
Tror du att det är nån sorts affärsuppgörelse?
-Det var han som började. -Hur vågar du vara uppkäftig?
Tänk på vad du har gjort. Vilket slöseri med medaljer.
Meddelande från första kompaniet.
Släng honom i arresten!
Jag skiter i ordern! Slå till reträtt!
Jag tar på mig ansvaret! Alla kompanier ska retirera!
-Öppna arresten. -Du är galen!
-Ge ordern! -Kommunisterna dödar dig först!
-Jag vill bara få ut min bror. -Inte förrän vi har förhört er.
Ge ordern! Nu!
En sak till. Vad gäller fångarna...bränn dem!
-Ändra ordern! -Lägg ner vapnet.
-Det är en order. Lägg ner vapnet. -Ändra ordern!
Lee Jin-tae!
Militärsjukhuset i Taejon. Sydkorea, juli 1951.
Jin-seok!
-Du ser ut att må bra. -Tack. Du räddade livet på mig.
Jag trodde att jag skulle dö i arresten.
Det gjorde jag också när du blev skjuten på vägen ut.
Nån där uppe gillar dig.
-När kommer du härifrån? -Nästa vecka.
Vad trevligt att bli utskriven.
Din mamma behöver säkert hjälp.
Det här förbannade kriget borde vara över nu.
Striderna vid 38:e breddgraden är fortfarande blodiga.
Varje dag går många liv förlorade utan att vi gör några framsteg.
Jag köpte de här på vägen.
Tack, återigen.
Din bror skickade...
...det här brevet hem, men det skickades tillbaka till lägret. Ta det.
Jag tror inte att han drog sig tillbaka. Jag har letat överallt, men...
Jag vill inget veta. Jag bryr mig inte.
Menige Lee Jin-seok! Ni har besök!
Vår dekorerade krigshjälte har blivit kommunist.
Det är ett problem för oss...
-...och en framgång för dem. -Först kunde vi inte tro det.
Hans fästmö blev avrättad för att hon var kommunist.
-Han vet inget om kommunism. -Hur kan han då ha blivit en?
Han skulle inte ha gjort det, om han hade tänkt på sin familj.
Du blir också misstänkt om du inte kan förklara det här.
Jag bryr mig inte om Jin-tae.
Den Jin-tae som jag kände var en oskyldig skoputsare-
-som älskade sin familj, särskilt sin bror.
Mannen med medaljen som leder flaggförbandet är inte min bror.
Vad hände med Jin-tae? Jag blev också förhörd.
-Vill du ha lunch? -Hur kan du tänka på mat?
Otroligt! Skulle Jin-tae ha blivit kommunist?
Först fick han se sin fästmö dödas, och sen...
Han måste ha trott att du omkom i branden.
Han älskade dig så mycket.
Jag struntar i honom!
Han bryr sig bara om medaljer och befordringar!
De jävla kommunisterna erbjöd honom kanske en fin grad.
Kära mamma. Jag saknar dig varje dag.
Oroa dig inte för Jin-seok.
Jag ska se till att han inte kommer till skada.
Hälsa Young-shin så mycket.
När jag kommer tillbaka lovar jag att göra dig glad igen.
Det är väldigt kallt här. Sköt om dig, mamma.
Alla här kommer från slaget vid den 38:e breddgraden.
Du är galen som åker tillbaka dit.
Du vet inte ens om du kan hitta honom.
Du kommer att bli utskriven om en vecka.
Tänk på din mamma.
Vi ses.
Du måste ju ta hand om Young-shins syskon! Jin-seok!
Var rädd om dig, din jävel.
Vi anfaller kulle 931 och 851 för att slå in en kil mellan dem.
Första och andra bataljonen anfaller från båda flanker.
Vi måste krossa flaggförbandet, kosta vad det vill.
Glöm inte att vi anfaller en dag tidigare.
-Ska menige Lee vara med? -Han står över den här gången.
Amerikanerna lade attacken tidigare, så det hinns inte.
Han får tala över högtalarsystemet.
Ursäkta. Jag är Lee Jin-taes bror.
Vilken ära att få träffa förrädarens bror.
Han tror inte att det är jag om han inte får se mig.
Vi anfaller om en timme. Det hinns inte med.
Om han ser att jag lever kommer han säkert tillbaka.
Kommer inte på fråga.
Jag ber er, låt mig få göra det.
Gör du det här för din brors skull eller för fosterlandets?
Förbered för sändning.
Fyrtio minuter kvar till anfall.
Ingen aktivitet hos fienden.
Artilleriet är klart!
-Var är manuset? -Det har inte kommit än.
Vänta här.
Kolla er utrustning: dolk, granater, extra magasin...
Menige Lee springer mot fienden.
-Vad är det här? -Han har gett upp.
Jag dödar dig om du ljuger.
Jag vill träffa min bror, han leder flaggförbandet.
-Låt mig få träffa honom. -Undersök saken!
Vi har en feg hund här som hävdar att han är bror till Ugglemor.
Låt mig få prata med honom! Han vet inte att jag lever!
Han säger att hans bror är död.
Låt mig få prata med honom!
Jin-tae, det är jag, Jin-soeuk!
Förbannade spion! Vad har du för uppdrag?
Ut med det innan jag skjuter skallen av dig!
Låt mig få tala med honom. Han känner igen mig.
-Behandla mig inte som en idiot! -Jag ber er!
-Jag ber! -Ut med det!
Vi har fått order om att fängsla honom.
Ut med honom!
-Var är flaggförbandet? -Fråga vakten.
Flyganfall!
Var är flaggförbandet?
Anfall!
Vart fan ska du?
En sykoreansk hund!
Flaggförbandet!
Dö, din jävel!
Det är jag, Jin-seok. Sluta!
Dö!
Jin-tae!
Din jävla sydkoreanska hund! Dö!
-Sluta, Jin-tae! -Jävla hund!
Titta på mig ordentligt! Det är jag, Jin-seok, din ende bror.
-Jag är din bror! -Jävla hund!
Till reträtt!
Upp med dig!
Du måste komma med mig!
Kom, vi hinner inte!
Upp med dig, storebror! Vi måste härifrån!
Snälla, kom!
Tänk på mamma...
Du måste ta hand om Young-shins grav.
Du lovade mig så mycket.
Du kan inte dö här.
Du måste leva...
...så att du kan se mig börja på universitetet.
Jin-seok...?
Lever du?
-Gå! -Jag går inte ensam.
-Gå, bara! -Aldrig. Res dig upp.
Hör på mig. Jag ger mig och söker upp dig efter kriget.
Jag gjorde skor till dig som du skulle ha till universitetet.
De är inte färdiga än, så jag kommer inte att dö. Gå nu!
-Jag vill inte! -Jag klarar mig.
Gör som jag säger! Gå nu!
-Jag går inte utan dig! -Då dör vi båda två. Gå nu!
Se mig in ögonen. Tro mig.
Jag hittade den här efter branden.
Ge mig den...
...när vi möts igen.
Du måste komma tillbaka!
Du lovade...
...att du skulle komma tillbaka och göra färdigt skorna.
Vad gör du här?
Jag har väntat så länge.
Du lovade att komma tillbaka. Vad gör du här?
Säg nånting!
Jag har väntat i femtio år. Säg nånting till din lillebror.
Jag skulle inte ha lämnat dig ensam där borta.
Storebror...
Jin-seok! Jin-seok!
Vi ska gå och hämta vatten.
Young-guk, Young-ja och Young-min. Vad stora ni har blivit.
Jag och min syster ska börja i skolan igen.
Jag längtar till skolan. Du, då?
Ni måste gå i skolan.